4. Huippui ja pohjii
![Kuva](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEiYz4L4kAwrqZBHWJBAxPxOTpAn6Ywld3mK3bpFJFvw1nOxQQwyr9GM2LyN6qoyRpZNbXugaeElk96yGcKXufbsh5TmgBo_R0f_ODiY_rgI38Y7jjxwKU2hMkM2IkU6lF_MCepgNokmRAdEX9X2-W6eeqlExy7WNK8Zwyc-aJ_ytWvS0Z3QRNfoTN2a_3g/s320/Lumii_20230730_141429136.jpg)
Kotona Kolkatassa on jo ehtinyt tottua arjen rytmiin: kasilta herätys, bussilla kouluun, kahen jälkeen bussilla himaan pesemään pyykit ja tilaamaan ruoka. Vaikka hajut, maut ja esineiden satunnainen mutta jatkuva rikkoutuminen pitää varpaillaan, vallitsevaan ympäristöön asettuu melko nopeasti kodiksi. Intiaan kuuluu kuitenkin tietty arvaamattomuus. Suomeen ja omaan arkeen muodostuvan kontrastin lisäksi Intia itsessään on ympäristönä epävakaa – uusia asioita ilmenee jatkuvasti, mutta myös jo omaksutut asiat ovat jatkuvassa liikkeessä. Etenkin fyysisesti Intia on vaatinut veronsa. Aina on jano, aina on kuuma. Home ja ilmansaasteet yskityttävät jatkuvasti. Syöminen ja juominen on jatkuvaa riskin arviointia. Painoa en ole vielä uskaltanut mitata, mutta useampi kilo on lihasta lähtenyt kehosta. Yllätykset ympäristössä ja ruumiin haavoittuvuus muodostavat arkeen otsikon haitariliikettä – sitten pitäisi vielä olla jatkuvasti sosiaalinen. Vaikka kodin konsepti on päässyt muodostumaan, ei